Райнер Мария Рилке
III.Бог може. Ала как човешки стон…

Превод от немски: Петър Велчев, 1979

chitanka.info

Бог може. Ала как човешки стон

ще се провре през тази тясна лира[1]?

В сърце, което само страст раздира,

не се издига храм на Аполон[2].

И песента не дири тук блага,

нито пък е мечта осъществима.

Живот е песента. И бог я има.

Ала кога сме ние? Той кога

ще ни дари звездите и земята?

О, юноша, недей мисли, че връх

е любовта, изгаряща устата.

Не, забрави я. Отминава тя.

Да пееш в истината е друг дъх.

И вихър. Божи дъх. Сред пустотата.

1922

[1] Тази тясна лира — Чрез образа на „тясната лира“ Рилке изразява схващането си за творчеството като изпитание, което малцина могат да преодолеят. Този образ се свързва с евангелското изречение: „Понеже тесни са вратите и стеснен е пътят, който води в живота, и малцина са, които ги намират.“ (Мат. 7; 14) ↑

[2] Храм на Аполон — От противоречието между „Дионисиевото начало“ и „Аполоновото начало“ Рилке извежда „Орфеевото начало“ — основа на орфическата поезия. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.